![Voicu Bojan](/_next/image?url=https%3A%2F%2Fimages.pressone.ro%2Fwp-content%2Fuploads%2F2019%2F09%2F24174458%2FVoicu-Bojan.jpg&w=256&q=75)
Voicu Bojan
Redactor
A studiat Litere iar, de-a lungul vieții, a schimbat mai multe meserii. Azi, chiar și când stă locului, mintea-i umblă pe undeva. Aflat mai mereu în mers, observă, fotografiază, intră în vorbă, apoi filtrează totul și descrie ce merită spus.
Crede în oameni, cuvinte, imagini și în forța transformatoare a oricărui drum lung, făcut pe jos. E convins că lumea e o mare poveste. Iar această poveste de seară, ba captivantă, ba plictisitoare, până la urmă ne va adormi pe toți, unul câte unul.
A scris pentru copiii lui o carte mică de povești, inspirată din viețile unor șoareci adevărați. Ea poate fi găsită aici.
Bilbao și Magnetul din titan
M-a obsedat în ultima vreme această poveste plecată de la o idee simplă și îndrăzneață care s-a radicalizat în cel mai pozitiv mod, doar fiindcă niște oameni și-au iubit orașul, au avut o viziune și au crezut cu tărie în schimbare.
Inscripționarea bornelor de pe Via Transilvanica: voluntarii și poveștile lor
Am umblat alături doi voluntari încercând să pricepem detalii despre munca lor și mai ales, să înțelegem cum se raportează ei la lume și viață. Pe deasupra, am urmărit obsesiv răspunsul la o întrebare cheie: "De ce cultura voluntariatului este azi importantă pentru cei tineri?"
Primul an de Via Transilvanica, cu bune și rele. Un dialog pe larg cu Alin Ușeriu
Anul s-a finalizat cu o surpriză minunată. Via Transilvanica a câștigat premiul cel mare, al publicului, în cadrul Premiilor Europene pentru Patrimoniu 2023. Mai exact, 27.000 de cetățeni din România și de peste tot din lume au votat calea drept cel mai bun proiect de patrimoniu în cadrul premiilor europene Europa Nostra 2023.
Cuba. Fericita deznădejde dintre blocurile unui sat devenit republică.
În 24 decembrie 1969, lui El Lider Maximo alias Comandantul suprem Fidel Castro Ruz nu-i stătea deloc capul la pruncușorul din iesle încălzit de respirația vitelor, la cozonaci și la colinde de Crăciun, fiindcă pe el îl frământau problemele arzătoare ale națiunii, cum ar fi reforma agrară sau drumul de pământ roșiatic aproape impracticabil ce lega mica localitate Viñales de Laguna de Piedra, un sătuc uitat undeva în nord-vestul Cubei, în provincia Pinar del Rio.
„Am auzit un vultur”
Florin nu mai vede de peste 10 ani. Alături de fratele său mai tânăr Dumitru, de nepotul lor Horea și de bunul lui prieten Daniel, având la rândul său o severă deficiență de vedere, au plecat de la Putna cale de 175 de kilometri, pentru a testa cea mai dificilă parte a Via Transilvanica, zona unde Obcinele Bucovinei scot sufletul din om. Le-a plăcut mult și se gândesc să o continue cândva exact de unde au lăsat-o, respectiv din Mureșenii Bârgăului.
Șlagăre din trecut în capitala mondială a crimei
Nu știu cum și prin ce metamorfoză sinistră, conform statisticilor publicate de Mexico Daily în iunie 2023, Tijuana a fost declarată capitala mondială a crimei, cu o rată de 138 de omoruri la o sută de mii de locuitori.
Fenomenul Barbershop
Când dai peste niște barbers meseriași, fie ei fete sau băieți, care pot fi niște interlocutori deschiși la minte și dispuși la conversații, înțelegi mai bine de ce un astfel de fenomen a prins foarte bine la bărbații sofisticați ai momentului. Chiar dacă nu sunt neapărat bărboși.
A munte
Lumea satului așa cum o știam suferă metamorfoze brutale. Vrajba a pătruns în familii sau printre vecinii care erau cândva prieteni. La orizont începe să se arate o nouă alcătuire. Nici măcar ieșitul A Munte nu mai seamănă cu ce era în urmă cu doar 10 ani.
Un bal și o fiesta pe o plajă din Golful Porcilor, Cuba
Bunăstarea cubanezilor se află și azi într-un service permanent, la fel ca rablele de Buick și Chevy, care merg înainte scârțâind din toate bucșele și rotulele. În ciuda sorții nedrepte, cubanezii se încăpățânează să se bucure în fiecare zi de orice pică, fiindcă fericirea poate fi mereu la îndemână atunci când oamenii sunt de treabă, clima e plăcută, muzica sublimă, plajele aproape, iar țigările de foi și romul ieftin se află pe toate gardurile.
Muzicanții din Pălatca. Tradiție și destin
Florin Codoba este azi un tezaur folcloric remarcabil. Nu vorbește mult, nu teoretizează și fie că predă ore online, ține cursuri la tabere de vară cum ar fi cea din Răscruci organizate de Fundația Kallós sau chiar în Michigan, US, folosește aceeași metodă după care a învățat el însuși această artă de la tatăl și unchiul său începând de la vârsta de doar trei ani.
From Moscow, With Love
Cum ar veni, un Ivan cel Groaznic devine cu vremea mai puțin groaznic. Istoria are talentul de a ridiculiza criminalii, de a parodia până și tragediile. În Moscova am regăsit acest fapt parcă mai pregnant decât oriunde altundeva. Iar amintirea aceasta mă urmărește.
Comoara ascunsă a Clujului. Muzeul Farmaciei din Casa Hintz
Praf de Mumie împotriva ciumei și holerei? Sau Bezoar ca antidot pentru otravă? Elixirul Dragostei și alte afrodiziace create după rețete misterioase? Praf de spălat pe dinți? Pe toate le poți găsi la Muzeul Farmaciei, din casa Hintz, Cluj-Napoca
Șezătoarea vecinătății din Saschiz
Iernile lungi trebuie combătute cu voie bună, mâncăruri pe cinste și planuri legate de proiecte concrete de voluntariat. Și o vorbărie colorată despre toate subiectele posibile. Azi are loc o șezătoare dedicată primăverii. Se fac mărțișoare, se croșetează inele și floricele, dar mai ales, se fac planuri de viitor și se visează la soare, grădinărit și iarbă verde.
Singur pe tren, undeva în India
În orice tren am urca, fiecare dintre noi purtăm, pe lângă bagaje, același vis nemărturisit: cel al ajungerii la destinație. Sau, poate, al întoarcerii acasă. Fiindcă, în absența acestui dor secret, fiecare călătorie de pe lumea aceasta n-ar fi altceva decât un marș funebru.
Phoenix și U2. Istorii paralele.
Avem în față două trupe legendare, cu povești complexe, în contexte istorice cât se poate de diferite. Pe ambele le ascult cu intermitențe, de câteva decenii. Știu, sună teribil fraza asta. Aproape jenant. Iată de ce, poate, ar trebui să mă opresc aici, dar mă tem că nu pot. Sincer, ce ar putea avea de împărţit două trupe care au prea puțin în comun, în afară de cuvântul rock, în care încape aproape orice?